.:: Www.HoundDawgs.org::. .:: Newest NORDiC RETAiL!::.
Michael. Jeg håper at du har fått sove litt. Hvor lenge er det siden sist?
12. Mai 1992. Drapet på Connor Roache.
Frankie Gilroy går tydeligvis i dress nå.
Det siste vi vil, er at du føler deg utsatt under høringen.
Jeg vil du skal hente frem alt du kan om Connor Roache fra hukommelsen.
Vi begynner med begynnelsen.
Connor! Connor!
Ikke gjør dette, Connor!
Connor!
Connor! Ikke vær dum, Connor!
Beckett, sir. Denne veien, takk.
Vi er ventet ved Stormont kl 10. 10.30 er det pressekonferanse med statsministeren.
Hun presenterer deg for lokale ministre, deretter middag med begge siders ledere.
- Rene nattverden. - Men du er ikke Jesus, Henry.
- Har jeg nevnt at min datter bor her? - Flere ganger.
- Vil du møte henne? - Det er nok dessverre opp til henne.
Hvor gammel er hun?
Tretti... Noe.
Konfliktløseren Henry Stanfield er blitt oppnevnt
for å bidra med redelighet og transparens i forsoningsprosessen.
De neste månedene vil vise om Nord-Irland er klar til å erkjenne sin fortid,
eller om fortiden er for nær til å ta innover seg. Jesse Wheeler i Belfast.
Unna, takk.
Unna, er dere snille.
Ingen ber noen om å glemme. Vi prøver å få sannheten for en dag.
Så er det opp til hver og en å forme sin egen fremtid, forhåpentlig til det bedre.
Takk.
Til høyre, MLAs leder Harry Bryson. Til venstre, Francis Gilroy, Sinn Féin.
Johnny Rafferty, Sinn Féins kommunikasjonssjef.
Fra politiet har vi Alec Reid, Nord-Irlands politisjef.
Henry.
Hei, Henry. Du valgte en god dag.
Henry Stanfield er sønn av en nordirsk mor og en engelsk far.
Han er på mange måter det beste disse øyene har å tilby.
Ikke vondt ment, alle skotter og walisere.
Han tilfører redelighet, integritet og erfaring til embetet.
Vi er heldige som fikk ham. Mine damer og herrer, Nord-Irlands sannhetskommisjonær:
Henry Stanfield.
- Hvordan var det i Libya? - Som alt annet er det en pågående prosess.
- Jeg tror helhjertet på prosessen. - Selvfølgelig.
Unnskyld, men statsministeren går nå.
Laura Darnell, min juridiske rådgiver. Minister Francis Gilroy.
Unnskyld oss, vi bør vise oss frem.
- Vi får snakkes ved. - Lykke til.
- Du forkynner fortsatt til ikketroende? - Og ikke overraskende er du her.
Du er visst blitt venner med årets skytter anno 1990.
- Han har kommet langt siden det, sies det. - Han er på vei opp og frem.
- Hvem er hun? Ikke din juridiske rådgiver. - Hun er forbuden frukt.
Hva gjør du her, Jake? Det blir vel ikke nok en fiasko, som i Libya?
- Jeg er visst statsministerens rådgiver. - Om hva? Tipping?
Artig, Henry.
- Hvordan skal du overleve blant de her? - De ser da ikke så farlige ut.
Ikke løft steiner uten å vite hva som fins under.
- Var det en beskjed? - Ja.
Om du fortsatt vil være her i 2020, begrenser du etterforskningen.
Hei.
- Laura Darnell, Jake Master. - En glede.
- Statsministeren? - Ja, selvfølgelig.
Konfliktløseren Henry Stanfield er blitt oppnevnt til sannhetskommisjonær,
med både Storbritannias og Irlands velsignelse.
Sannheten kan og vil føre til legende og varig fred.
- Hei, det er Emma. Legg igjen beskjed. - Emma, det er faren din igjen.
Jeg håpte at du kunne ringe meg.
Jeg er i Belfast, og du har nummeret.
Ha det.
- Hva er alt dette? - Politimapper. Påstår de, iallfall.
- Politiet trekker ut tiden? - Som vanlig.
Artikler om døde og savnede. Sekterisme, klanoppdeling og politiske drap.
Skannede, indekserte, kryssrefererte og tilgjengelige fra din pc.
Ja? Ok, takk.
Henry, politimesteren venter på ditt kontor.
- Hva mangler vi? - Nesten alt fra før 1994.
Greit. Da møter vi ham.
- God morgen, politimester. - Sannhetskommisjonæren.
Tross gjentatte krav holder dere tilbake viktige bevis.
- Hvem har sagt det? - Ufullstendige personalmapper.
Spesialstyrkens mapper umulige å oppdrive. Det oser av historie som omskrives.
- Vi forventer komplette mapper. - Mange er skrøpelige. De er 35 år gamle.
- Dette er ikke Dødehavsrullene. - Kanskje hadde de bedre papir da.
Dere støtter vel sannhetskommisjonen?
Alle vil jo vite sannheten, men til hvilken pris?
Stå ikke i veien for kommisjonen, politimester.
Jeg er her for å si at mappene er funnet. De blir levert i løpet av formiddagen.
- Trenger du noe mer, så ring gjerne. - Takk.
Temmelig hardt til første dagen å være.
I Belfast og Bosnia hegner politiet om sine egne. Tydelighet nå sparer tid siden.
Du får begynne å lese. En uke til høringene.
- Spiste du middag med Jake Marston i går? - Kan du ikke spørre ham?
- Sa han at han jobber i MI5? - Jeg antok at det var noe i den duren.
Han er ingen god mann, Laura. Spioner er aldri det.
Takk for advarselen.
SEKTERISK DRAP, 1984
Hallo?
Hallo? Er det noen der?
- Hvor langt er det til Dunmurray, Beckett? - En halvtime, sir.
- Kjør meg dit, er du snill. - Ja, sir.
Nummer 35, sir.
Det var alt, Beckett.
- Marty henter bilen. - Ok.
Du var oppe midt på natten igjen. Du blir et vrak, om du ikke passer deg.
Det er ingenting. Kelly får montert nytt kjøkken. Bilen er her.
Christine er gravid. Bare tre måneder på vei.
Er det derfor hun gifter seg med engelskmannen? Vi kan passe barnet.
- Hun gifter seg med Justin fordi hun vil. - Kunne hun ikke ha fortalt det selv?
Hun var redd du ville få slag. Ta deg fri noen dager.
- Jeg jobber med det, jeg lover. - Jaså? Jeg har bestilt.
Om to uker. Det står i kalenderen.
- Tar du deg fri noen dager, Frankie? - Skal du styre over mitt privatliv nå?
- Det er Christina, er far der? - Hei, Christina. La meg se.
- Moren din sa det. - Tilgir du meg? Hva med dressen?
- Vi får se. - Vær snill mot Justin.
- Jeg lover ingenting. - Kom, ellers får ikke barnet hete Francis.
Var det bare jeg som ikke visste det?
God morgen.
- God morgen. - God morgen.
Ja ha. Venter de på meg?
Connor Roaches mor og søster. Saken går neste måned.
- Hva vil de? - Prate med deg.
Jeg kjenner din datter, herr Stanfield. Vi underviser ved samme skole.
- Hun har så klart barselpermisjon nå. - Ja, så klart.
- Vi vil bare gi Connor hans siste hvile. - Jeg forstår.
Vi er ikke fornøyd med vitnene du har innkalt. Vi vil vite sannheten.
Vi har skrevet ned alt. Tider, dato og navn.
Om du har tid, vil jeg at du skal se på fotoalbumet mitt av Connor.
Vi skal ikke forstyrre mer.
- Det var jo gode nyheter. - Hva?
Du skal bli bestefar. Gratulerer.
Unnskyld. Gi damen et glass champagne, er du snill.
Fra herren der borte.
- Får jeg sette meg? - Du vil nødig drikke champagne alene?
- Jeg kan ikke fordra det. Tom. - Christa.
- Hva fikk deg til Belfast? - Menn som deg.
Ja ha, ja.
- Hvor kommer du fra? - Kiev.
- En interessant by. - Og du? Hvorfor Belfast?
Jeg er advokat. Jeg har en klient.
Er du sulten?
- Jeg har ikke bestemt meg. - Du er veldig vakker.
- Er du gift, Tom? - Min kone døde.
- Når? - For to år siden.
Jeg vet en rolig restaurant i nærheten.
Om du foretrekker det.
Ja, gjerne.
Far, det er Emma. Så overraskende at du ikke svarer...
Jeg så deg på tv. "Stanfield tilfører redelighet, integritet og erfaring."
Skrev du det for henne? Det hørtes sånn ut.
Maria sa hun møtte deg og ga deg et brev med alle opplysninger om broren.
Jeg ville bare si at det betyr mye for henne.
Ring meg. Kanskje vi kan møtes.
Roache-mappen er blitt tuklet med. Sider mangler, andre er byttet ut i ettertid.
- Reid prøver seg. Han kaller meg "kjære". - Han beskytter noen.
- Selvfølgelig, men hvem? - James Fenton, pensjonert, spesialstyrker.
- Og Francis Gilroy. - Ministeren?
Ifølge Maria Roache var broren informant, og Fenton og Gilroy fikk ham henrettet.
- Mer sannhet enn statsministeren ønsker? - Er det Jake Marstons ord? Høres sånn ut.
- Jake støtter sannhetskommisjonen. - Jake og jeg har vært igjennom dette.
- Så hva vil du gjøre? - Vi innkaller Fenton og Gilroy til forhør.
- Ok, om du er sikker, så. - Ja, det er jeg, selv om Jake ikke er det.
- Herr Rafferty. - Din mann Stanfield lager oppstyr.
- Ikke min mann. Kommisjonen er uavhengig. - Utnevnt av din statsminister.
- Din herr Gilroy, vet han det? - Nei, det passer ikke bra å si det nå.
- Francis trenger ferie. - Det er dessverre ditt problem.
Nei, det er dessverre ditt.
Ok. Hold Gilroy i tømme, så får jeg Stanfield unna.
Sannhetskommisjonen er i gang i Belfast.
De dreptes pårørende møter gjerningsmennene ansikt til ansikt.
Om det fører til innrømmelser eller unnskyldninger vet vi ikke. En talsmann...
Prosessens gyldighet betviles.
UVF drepte bare når de måtte. Men jeg vil beklage til kona og familien hans.
- Min familie hadde også lidd. - Jeg beklager familiens lidelse, men...
Jeg var en soldat som utkjempet en krig.
På det tidspunktet mente jeg at offeret var et legitimt mål i den krigen.
Jeg angrer dypt på den smerte og lidelse det påførte familien hans.
Har du noe mer å legge til?
- Nei. - Takk.
Vi tar femten minutters pause.
- James. Alec Reid. - Alec?
Du må snakke foran kommisjonen vedrørende saken om Connor Roache.
- Hvorfor jeg? - Dresskledde menn ba meg prate med deg.
- Folk som ikke bruker sine egentlige navn. - Og hva vil du si?
De vil ikke at Gilroy skal bli nevnt.
Jeg ba deg holde meg utenfor. Tvinger de meg, sier jeg sannheten.
Forbundet kan hjelpe deg, men du får ikke nevne Gilroys navn.
James, du rekrutterte gutten. Vil du at det skal bli allment kjent? Gjør ikke...
- Tar du opp dette? - Det er telefonen. Hva feiler det deg?
Det er en tekstmelding fra Miriam.
Ikke gjør deg til martyr. Gjør det du må, og gli stille inn i pensjonisttilværelsen.
- Når kommer det? - Neste måned.
Og hvordan er det med Richard? Unnskyld, Alan.
- Jeg vil gjerne møte ham. - Antagelig ikke.
Feil dialekt, feil skole, feil sko. Jeg dro til Nord-Irland for å slippe alt sånt.
Så dukker du opp som sannhetspoliti. Jeg burde dratt til Patagonia.
Jeg er glad du elsker noen som elsker deg, og vil gjerne møte Alan.
- Eller Richard. Du nyter spydighetene. - Jeg elsker deg. De kan jeg være foruten.
Da burde du ikke meglet mellom mordere i Kongo mens kona di døde av kreft, da.
Moren din hev meg på dør. Hun ville ikke ha meg der.
Jeg ville ha deg der. Jeg måtte ta meg av alt på egen hånd. Hvor dum er du?
Jeg trenger din hjelp. Maria Roache, som du møtte.
- Jeg kan ikke ta opp noe rettrelatert. - Nei da. Bare hjelp henne.
- Sa hun hva som sto i brevet hennes? - Jeg spurte ikke om detaljene.
Burde jeg ha gjort det?
- Jeg gjør det jeg kan for å hjelpe henne. - Og du hører på henne?
- Å få frem sannheten er jobben min. - Connor er så klart død, men ikke...
- De trenger sårt å få liket hjem. - Ja.
- De vil at de ansvarlige navngis. - Naturligvis.
Gjør dette for Maria. Det betyr mye for henne. Og for meg.
- Kan jeg kjære deg noe sted? - Nei takk. Jeg ringer deg.
SAVNET
SØKET ETTER CONNOR FORTSETTER
Thomas.
Kom og legg deg.
SAK 068-EDWARD LORIMER
Den gang mente jeg at offeret, herr Lorimer,
var et legitimt mål i den krigen.
Jeg angrer dypt på den smerte og lidelse det påførte familien hans.
Jeg er virkelig lei for det, og bønnfaller deg om tilgivelse, fru Lorimer.
Takk.
Fru Lorimer, vil du gi din endelige uttalelse?
Du...
ødela livet mitt.
Min familie.
Du myrdet min mann.
Du er lei deg? Jeg vil ikke høre det ordet! Du myrdet min mann!
- Tøm salen! Få henne ut av salen. - Ingen rettferdighet i Nord-Irland!
Det fins ingen rettferdighet i Nord-Irland!
Jeg innså nettopp hva vi bedriver her.
Be politimesteren om å skjerpe sikkerheten i salen, er du snill.
Selvfølgelig.
Det er ikke lenge til Christines bryllup, er det? To uker, vel?
- Hva er det, Johnny? - Connor Roache. Sannhetskommisjonen.
- Blir jeg innkalt? - Nei, men det kan bli problemer.
- For hvem da? - Oss alle, men du er minister nå.
Ricky, finn ut hva som spilles, er du snill.
- Hvem er blitt tilkalt, da? - Vi fant Michael Madden i Boston.
- Madden? Han var bare barnet. - Han var der.
Hans folk er døde. Han kan ta ansvaret, og dra til USA som om ingenting har hendt.
- Det kan verken du eller jeg. - Var det din idé?
- Jeg skal beskytte deg. Styre uttalelser. - Beskytte deg selv, mener du?
Francis, senk stemmen.
Du planlegger vel ikke et slags kupp, Johnny?
Jeg prøver å bare holde ditt navn utenfor. Du kan ikke stille for den kommisjonen.
Bare det å medgi at du var der, ville vært enden på visa for deg. For oss alle.
"O Magnum Mysterium" av Tomas Luis de Victoria, fra 1572.
Jeg vil se Maddens manus.
Jeg liker ikke at han kaller meg Frankie. Se på denne blazeren!
- Jeg ser ut som en klovn. - Nei, flott. Det er det Christine ønsker.
Svigerfar, er du klar? Jeg vil vise deg noe!
De er bare opprømte, Francis.
- Hva tror du, Frankie? - "Ministeren viser sine røtter i bryllup."
- Jeg ser ikke humoren i det. - Ikke jeg heller.
- Vi bare tuller. - Jeg ser ikke hva som er så jævla gøy!
Christine, ta med gutta på en øl, og hiv den der.
Francis.
- Hva feiler det meg, Catherine? - Det vet bare du svaret på.
Det er best jeg ber om unnskyldning.
Henry Stanfield, Nord-Irlands sannhetskommisjonær
har bedt om skjerpet sikkerhet under høringene.
Dette etter at enken til den myrdede Lorimer gikk til fysisk angrep
på en som tilsto delaktighet i drapet på mannen.
Fru Lorimer gjøv løs på ham etter å ha hørt ham be om tilgivelse.
Stanfield sa at hendelsen var beklagelig, men kanskje forståelig
med tanke på de år med lidelse mange av familiene er blitt påført.
Kristals telefon.
- Får jeg snakke med Kristal? - Hun har dratt.
- Jeg forstår. Hvor lenge? - Hvem spør?
- Thomas Tallis. - Hun blir borte lenge. Noen beskjed?
Nei... Nei, takk.
Får jeg holde deg med selskap?
Nei.
Jeg ba deg om ikke å blande deg, og du ignorerte meg. Og du utnytter Laura.
Kom igjen, Henry. Hun ville aldri ligget med deg.
Hva er det du gir statsministeren råd om?
Stabilitet i institusjoner, med langsiktig mål om fred.
Det var jo passe vagt. Og følger hun dine råd?
Hvordan syns du det går for kommisjonen?
- Utenom gårsdagens hendelse, ikke verst. - Den var beklagelig.
Ja.
Du får snart saken om Connor Roache.
- Familien vil øke vitnelisten. - Det er forenlig med avtalens rammer.
- Ingen bestrider det. - Bra.
Sa du til Laura at å stevne Gilroy vil gi statsministeren mer sannhet enn hun ba om?
Hva? Henry, jeg kan da ikke svare for hver bidige kommentar.
Jeg tar det som et ja.
Når føder datteren din, forresten?
Hun og Maria Roache kjenner visst hverandre.
- Hva er det med Francis Gilroy? - Han sto ikke bak Roaches forsvinning.
Nei, Sinn Féin sier så. Tror du dem?
Alle vil at familien Roache skal få sette sluttstrek. Tåpelig ord, hva?
Den som faktisk trakk av, kommer til kommisjonen. Det er best om det holder.
Hva ser du helst at verden ikke får vite?
Alt som kan destabilisere den ekstremt hardt tilkjempede freden.
Familien Roache fortjener sannheten.
Gilroy var kanskje en idiot en gang, men han er Gandhi i forhold til resten.
Han er en av grunnene til at de fleste av oss har sluppet bomber i ti år.
Sannheten er at ingen av oss er særlig glad i alternativet.
Er det ditt råd?
Du har en venn som heter Kristal.
Noen betalte henne for å lure deg, men jeg gikk imellom.
Hun er her ulovlig, og var lett å overtale.
- Hvor er hun? - Det trenger du ikke vite.
Tar hun kontakt eller prater om dette, så blir hun deportert.
Var det du som gjorde dette, Jack?
Gilroys håndterere vil tydeliggjøre det for deg.
Det skal mer enn flaue bilder til for å stoppe kommisjonen.
Det var det jeg sa, derfor slipper du å se live-versjonen på YouTube.
Tro det eller ei, men jeg vil redde liv,
ikke bare beskytte folks rykte.
Men prøv å være litt mer forsiktig med det du kaller et sexliv.
For kommisjonens skyld, om ikke din egen.
- Laura? - Politiet har ombestemt seg.
De gir oss førstebetjent James Fenton, men benekter at han rekrutterte Roache.
- Og Gilroy? - De har navngitt Connors drapsmann.
- Og det er ikke Francis Gilroy? - En som heter Michael Madden.
Skal jeg si det til familien Roache?
Nei, ikke ennå.
- Har du møtt Jake? - Han sa dere tok en drink sammen.
- Han trivdes visst i ditt selskap. - Så vennlig av ham.
- Jeg ble temmelig sjalu. - God natt, Laura.
- Herr Stanfield! - Ingen fare, Beckett. Bli der du er.
- Jeg heter Fenton. - Ja, jeg vet hvem du er. Hva vil du?
- Stryk meg fra listen. - Det er umulig.
Jeg vil ikke måtte lyve. De lar meg ikke si sannheten.
De knuser meg.
Vær så snill, herr Stanfield.
- Alle må vi gjøre våre valg. - Dette er ikke mitt valg.
Jeg hørte skudd, og løp ut av huset.
Seamus lå der, ute i kulden.
Blodet rant fra det stakkars hodet hans.
To medlemmer av UDA ble dømt for drapet på ham.
De ble løslatt etter langfredagsavtalen.
Min familie og jeg vil gjerne høre hva de har å si.
Takk, fru Benson.
Jake, du sa at Kristal var ute av bildet. Nå dukket hun opp ved tribunalet.
Hva skjer? Kjemper jeg på to fronter her? Tror du at du skåner Gilroy slik?
Jeg gjør det mye verre for ham og dere alle enn noen flaue bilder blir for meg.
Ring meg.
- Herr Stanfield? - Ja, hva er det?
Jeg var på tribunalet. Beklager, men du virket fraværende.
Jeg vet ikke hva som foregikk, men jeg vil ikke at min brors høring skal bli sånn.
Hvor kjenner du Anna Connolly, Sinn Féins advokat, fra? Hun kom inn med en kvinne.
Jeg har møtt mange advokater her.
Liker du sannheten, sannhetskommisjonær?
- Sannheten er sjelden rendyrket... - og aldri enkel.
Men det er den som får meg opp om morgenen.
Jeg skal sørge for at Connolly ikke ydmyker familien min om du ikke vil.
Jeg skal sørge for at hun ikke gjør det.
Det er Henry Stanfield. Jeg vil snakke med Francis Gilroy.
Vel, Michael... Det var leit å høre om din mor.
- Kan du få meg tilbake? - Gjør som vi sier, så er du der snart.
Laksen er tilbake. Det var en ekkel pøl når jeg var liten.
- Kjenner du den kvinnen? - Nei.
Hun dukket opp i går med din frøken Connolly.
Og?
- Nei, jeg trodde ikke du visste om det. - Det er ikke mitt verk. Beklager.
- Hvem er Madden? - Han er ubetydelig. Han var bare en gutt.
Så hvorfor han? Drepte han Connor?
Familien Roache vil ha et navn, en skyldig. Det var det du lovet dem?
De vil visst ha deg.
Bildene gagner Jake Marston. De får det til å virke som de vil beskytte meg.
En både Dublin og London kan tåle.
Enkelte kolleger vil beskytte seg selv.
- Hvorfor stopper du dem ikke, i så fall? - Jeg navngir ingen.
Du lar Madden bli syndebukk fordi det er minste onde for jeg.
Jeg drepte ikke Roache, men drar du meg foran kommisjonen, vil det virke sånn.
Ingen tjener på det, utenom de som erstatter meg.
Hvor mange ganger i hvor mange land har jeg hørt den talen...
Gjør det du må.
Jeg har alltid visst at jobben min var et giftbeger. Hva med ditt?
- Interessant. - Frankie er gammeldags.
Han vil ikke glede seg over fotografiene.
Send de andre bildene til herr Stanfield.
Far? Far, hva er det? Hva er galt?
- Beklager at jeg vekker deg. - Nei, jeg var våken. Hva er det?
Jeg... Jeg ville bare høre stemmen din.
- Vite at du hadde det bra. - Litt ubekvem, men ellers bra.
Bra. Emma...
Hva er det, far?
Det var ingenting.
God natt.
Statsminister, dessverre må jeg fratre mitt embete.
Min datter har flyttet hit, og hun er gravid.
Hun er sårbar. Jeg kan ikke garantere for hennes sikkerhet.
Jeg innser at du er dypt engasjert i dette.
Ja, du har gjort det klart at det er dette du vil bli husket for.
La meg bare prøve å forklare. Nei, selvfølgelig ikke!
Nei, det har jeg ikke! Ikke ennå.
Ja. Ok. Ok!
- Ja, hva er det? - Går det bra, Henry?
- Hva er det, Laura? - Du må fatte en beslutning om Gilroy.
Du må vite det nå?
Ja. Roache-saken ble fremskyndet til torsdag.
Henry?
Stryk Gilroy fra listen. Vi får se hva hovedvitnet deres har på hjertet.
- Er du sikker? - Ja.
Ok. Sov godt.
Det er rett valg. Tro meg.
- Er alt ok? Emma? - Ja da. Det står en vakt ved huset.
Jeg kjenner vaktene. Svært diskré. Hun er i gode hender.
Jeg ble bedt om å gi deg dette. Det ble overrakt kommisjonen, myntet på deg.
- Kan jeg by på en drink? - Takk, men jeg må tilbake. God natt.
God natt.
"Herr Stanfield, vennligst hør på opptaket.-Maria Roache."
Hold deg nær meg når vi kommer dit. Hold hodet høyt, og se rett frem.
Overlat alt til kommisjonen.
Husk at vi står last og brast med deg.
Maria vil jeg skal innkalle den skyldige bak Connors død til tribunalet.
- Jeg kan ikke gi dem det de vil ha. - Hvorfor ikke?
- Det er blitt fremsagt trusler. - Hva slags trusler?
De har gjort det klart at de kan skade deg om jeg innkaller Francis Gilroy.
Gilroy? Ministeren?
Du må innkalle ham.
Jeg setter ikke deg eller mitt barnebarn i fare pga en sannhetskommisjon, selv denne.
Se det som en mulighet, far. En sjanse til å gjøre noe viktig.
- For de du påstår at er viktige for deg. - Jeg driver ikke med spill for galleriet.
Så når sannheten er ubehagelig, er det spill for galleriet? Dette skylder du meg.
Du skylder mor det. Og vil du noensinne se ham, så skylder du ditt barnebarn det.
Ikke forspill denne muligheten. Det kommer ingen flere.
Vi har jobbet med opptakten til Connor Roaches beklagelige død.
Michael.
Connor ga informasjon om republikanere til politiet.
Han ble sett med spesialstyrken, og skulle tas over grensen for forhør.
Jeg kjørte bilen for to andre frivillige som nå er døde.
Han gråt, men ingen hørte ham.
Han tilsto frivillig hva han gjort.
Vi skulle ha en presskonferanse der han beskrev hvordan politiet rekrutterte ham.
Tidlig neste morgen klarte han å klatre ut gjennom et vindu.
Jeg skulle vokte ham, og hadde en pistol.
Jeg fikk panikk, og løp etter ham gjennom skogen.
Jeg ropte at han satte meg i en klemme, og ba ham om å ikke være en tosk.
Plutselig lå han over meg, slo og sparket.
Jeg lå på bakken og prøvde å dytte ham vekk.
Han fikk tak i pistolen, og prøvde å ta den fra meg.
Og da... Jeg vet ikke hvordan...
gikk pistolen av, og han sluttet å røre seg.
Det var en ulykke. Jeg er lei for det som skjedde Connor, virkelig lei meg.
Bra, Michael. Kan jeg få en kopi av det, Anna?
- Ja. - Ok.
Jeg visste ikke at de la så mye press på deg for at du ikke skulle innkalle Gilroy.
Beklager om jeg...
Hvor er Francis Gilroy?
- De sendte ham isteden. - Han var da bare barnet da?
- Francis Gilroy kommer ikke. - Hva står på?
Jeg ber alle om å reise seg og minnes alle de som mistet livet under konflikten.
Takk.
Først vil jeg be Maria Roache fortelle
om hendelsene før hennes bror Connors forsvinning.
Da Connor forsvant, var han femten år gammel.
Det var en torsdagskveld, og han sa at han skulle til bokseklubben.
Han kom ikke hjem. En dag senere gikk vi til politiet.
De sa de trodde at han var blitt bortført av IRA.
Noen dager senere fikk vi beskjed.
En nabo sa at Connor hadde forsynt politiet med informasjon.
At han hadde tilstått alt, at alt fantes på bånd.
Hvordan kunne Connor jobbe for politiet? Hva visste han om noe?
Årene gikk, og ingen kunne eller ville fortelle oss noe.
Det var som om han aldri hadde funnes.
Men vi har rett til å vite. Til å få kroppen hans dit den hører hjemme.
Takk, frøken Roache.
Kommisjonen ber James Fenton komme frem.
Oppgi ditt navn og din kobling til saken.
James Fenton, førstebetjent i spesialstyrken.
Pensjonert.
Når møtte du først Connor Roache?
Jeg har ingen nøyaktig dato, men mot slutten av januar 1992.
Connor var mistenkt for småkriminalitet. Han var et irritasjonsmoment.
Vi tok ham inn, og han benektet å ha gjort noe galt.
Vi hadde ingen bevis,
så vi ga ham en advarsel og lot ham gå.
Når hørte du at han var savnet?
Den 13. Mai. Moren kom til stasjonen.
Vi fant ingen spor etter Connor.
En tid senere fikk vi rede på at han var blitt bortført av IRA.
Vet du navnet på de som bortførte Connor?
Nei.
Har du noe mer å tilføye, herr Fenton?
Tenk deg om før du svarer.
Dessverre ikke, nei.
Unnskyld, herr Fenton. Frøken Roache har visst noen spørsmål.
Jeg vil spille et opptak som vedrører saken.
Dette fikk vi ikke vite på forhånd.
Frøken Roache, er innspillingen vesentlig for høringen?
Ja. Jeg fikk den av en som var innblandet i bortføringen av Connor.
Fortsett.
Min mor har identifisert stemmen som Connors.
- Navn? - Connor Roache.
Om du noensinne vil se din mor igjen,
forteller du hvem, når, hvor,
hvor ofte og hvorfor.
Er det forstått?
- Hvorfor gjorde du det? - De ville skutt meg om jeg ikke tystet.
- Hvor ofte møtte du dem? - To ganger i uken.
- Hva het de? - Betjent Fenton og Briggs.
- Hvor møttes dere? - De hentet meg i Belfast, så kjørte vi.
Ga jeg dem ikke opplysninger, ville de sette meg for å bli skutt.
- Betalte de deg? - Jeg gjorde det ikke for pengenes skyld-
Hvorfor gjorde du det, da?
Jeg var redd. De gjentok hva som ville skje om jeg ikke hjalp dem.
Jeg gjorde det ikke for pengenes skyld.
Det er sannheten.
Får jeg gå hjem nå?
Herr Fenton, er det ikke sant at Connor jobbet for deg?
- Jeg sa ikke de tingene til Connor. - Er det sant at han jobbet for politiet?
Vi trengte informasjon for å redde liv.
Så dere utnyttet Connor for å samle inn den informasjonen?
Vi møtte ham noen ganger, på samme måte som vi møtte mange.
Hvor mange ganger møttes dere?
Fem-seks, kanskje. Jeg husker ikke riktig.
- Og dere betalte ham? - Småtteri. Ikke særlig mye.
Hva snakker vi om? Fem, ti pund? Mer?
Det var nok oftest rundt ti pund.
Han ville jo gjerne prate.
Vi ble liksom...
venner.
Connor sa at han ble tvunget.
- Ingen truet ham med å bli skutt. - Så hvorfor sa han det han sa, tror du?
Han var redd. Han sa det de ville høre.
Herr Fenton, kjente du Connors alder?
- Du forstår ikke hva vi stå overfor. - Jeg forstår at du sto overfor et barn.
La herr Fenton fullføre, er du snill.
Uten å ha vært der og gjennomlevd det, er det umulig å begripe hvordan det var.
Alt falt fra hverandre.
Når man var i tjeneste, så visste man aldri hva man ville støte på.
Politifolk fikk 200 eller 250 drapssaker i slengen.
De fikk jobbet noen måneder før de selv ble myrdet. Vi var i krig.
Ting skjedde som...
Som ikke burde ha skjedd.
Jeg vil si at jeg angrer dypt på det som skjedde.
- Jeg er veldig lei for det. - Takk for det.
Men du var kjent med informantens skjebne?
- Ja. - Ga han dere verdifull informasjon?
Nei.
Så en gutt mistet livet ved å gi verdiløs informasjon i bytte mot småpenger?
Ingen flere spørsmål.
Jeg drepte ikke Connor. Det var ikke jeg som drepte ham.
Takk, herr Fenton.
Vi tar fem minutters pause.
- Visste du om opptaket? - Ja, det gjorde jeg.
- Hvorfor sa du ingenting? - Jeg visste ikke hvem du ville si det til.
Michael Madden til kommisjonssalen, takk.
Det var ikke din feil.
Sånn går det når man ikke holder seg til manus. Vi har fått nok overraskelser.
Hold det kort og konsist.
Kommisjonen innkaller Michael Madden.
Vennligst oppgi navn og kobling til saken.
Jeg heter Michael Madden.
Herr Madden?
Jeg heter Michael Madden.
Jeg ble med i IRA da jeg var 17.
De fikk meg til å føle meg stor, men jeg var ikke stor. Jeg var en tosk.
En løpegutt.
I mai 1992 kjørte jeg Connor og to frivillige
til en gård på motsatt side av grensen, i Monaghan.
Connor ble slept inn og bundet fast til en stol.
En av karene mishandlet ham stygt.
Det ble ringt til Belfast.
Det ble avgjort at vi skulle gjøre et opptak der han tilsto hva han hadde gjort.
Han fikk høre at etter innspillingen ville han gi en uttalelse til pressen.
Så skulle alt være over.
Noen timer senere kom en annen mann fra Belfast.
Da han så hvor forkommen Connor var, havnet han i bråk med forhørslederen.
Han skrek at vi var for veike i Belfast, og redde for å ta i et tak.
Connor skulle få noen dager til å komme seg på før pressekonferansen.
Men i grålysningen rømte han.
Befalet skrek at vi måtte finne ham, og det var jeg som var på vakt.
Jeg fikk panikk, og løp ut i skogen.
Men Connor hoppet på meg. Han var helt vill.
Han sparket og slåss. Han var sterk, og kom seg oppå meg.
Han holdt meg fast.
Men så...
gikk skuddet av.
Connor sluttet å kjempe, og falt sammen over meg.
Det ble bråk om hva som skjedde. Det skulle aldri skjedd.
To overordnede sto der.
En hadde en pistol.
Michael, si meg hvem som drepte Connor.
Francis Gilroy drepte Connor.
Vennligst hold dere i ro. Orden! Orden i salen.
Orden.
Innkall Francis Gilroy.
Kommisjonen innkaller Francis Gilroy.
Anna, hvordan gikk det?
Ja ha.
Navngav han virkelig Francis? Jeg ringer deg opp.
- Frankie! - Drepte du virkelig Connor Roache?
Herr Gilroy!
- Hør her! Dere må ut av huset. - Vent, Far.
Vi er ikke hjemme, far. Vi er på sykehuset. Barnet ble født før tiden.
- Hva? Hvor er dere? - Jeg har født barnet på Ulster-sykehuset.
- Bra. Bli der. - Rolig, far. Jeg skal ingensteds.
Ok, jeg kommer straks.
Du skjøt ham ikke? Men du beordret bortføringen?
Og du vet hvem som skjøt ham?
Men du nekter å si hvem?
Uansett hvem som skjøt, så fikk Roache som fortjent.
Det var krig. Skjerp deg!
Legg det bak deg.
Christine vil at jeg skal se på bordplasseringer.
Noen er her, og vil prate med deg.
Francis, du vet hvorfor jeg er her.
Fordi du tror at dette er din sjanse.
Jeg er her for å redde din politisk pinlige situasjon.
Ikke for at jeg skal tie om at du skjøt Roache?
- Det redder deg neppe. - Det redder kanskje partiet.
Hva blir det til, da? Full krig igjen?
- Vel, vi viser mer tæl i konflikten. - Tæl?
- Som når man skyter gutter på 15? - Han var informant.
Men det er ikke du, Francis. Du har det ikke i DNA-et ditt.
Det ender med meg, men hold Madden utenfor.
Alltid skal du spille helt.
Det neket kunne ikke engang tilstå ordentlig.
- Flaks at han angav deg, og ikke meg. - Ja, det var flaks.
Jeg kan gjøre dette vanskelig for deg. La ham gå.
Gjør ditt, så sørger jeg for at Madden slipper helskinnet fra det.
Din uttalelse er skrevet.
- Ja? - Har dere ham? Bra jobbet.
- Slipp ham nå. - Får jeg spørre om hvorfor?
Fordi jeg sier det.
- Er det forstått? - Forstått.
Fornøyd? Vær klar om en time.
Så fin han er.
Tom.
Din bestefars navn.
Hvordan gikk det i dag, med Gilroy?
Jeg tror at Maria og hennes familien fikk det de trengte.
Så du innkalte Gilroy likevel?
Jeg visste at du ville hjelpe til.
Vil du holde ham?
Unnskyld.
Ja?
Unnskyld, jeg må ta denne.
Gratulerer. Beckett fortalte de gode nyhetene... bestefar.
Du tror vel ikke at jeg påvirket Madden?
- Ikke jeg. Andre er mindre sikre. - Så hva skjer nå?
Tross dagens katastrofe er det utrolig nok slik
at det ses på som et mindre tilbakeslag.
- Eller en mindre seier. - Henry... Du innkaller Gilroy, han går av.
Han erstattes av en mindre kompetent person fordi familien må ha sannheten.
- Og Gilroy er skyldig. - Det er han ikke.
- Jeg bønnfalt deg om ikke å innkalle ham. - Hvorfor skulle Madden lyve?
Han trodde han sa sannheten.
Hvem overbeviste familien Roache om at Gilroy skjøt Connor?
Hvem prøvde utpresse deg, og tvinge Madden til å ta på seg skylden?
Rafferty beskytter ikke Gilroy, men seg selv. Han tar over nå.
- Ny Sinn Féin-minister. - Jeg har sagt at jeg vil trekke meg.
Nei, nå kan du ikke toe dine hender. Det er alle skjønt enige om.
Det er min feil. Jeg lot Rafferty lure deg.
Stanfield er fortsatt den beste til jobben.
Statsministeren, den evige optimist, vil at du legger det bak deg.
Ikke skuff henne igjen.
Etter de alvorlige avsløringene om et regjeringsmedlem
har både ministeren og jeg kommet for å gi sannhetskommisjonen fornyet tillit.
Og takke Henry Stanfield.
Han har gjort alt som krevdes av ham,
uansett hvor smertefullt eller politisk utfordrende det har vært,
for å gi sannheten til et samfunn som så altfor lenge har ventet på svar.
For de som har påført smerte,
og de som har måttet utholde smerte,
kan, og vil sannheten lege sårene,
og føre til varig fred. Takk.
Nei, vent.
Herr Stanfield, har du et øyeblikk å avse?
Åpne døren, Beckett.
Har du noe å si til meg?
Heretter vil du kanskje tenke deg om
før du graver i en fortid du verken forstår eller har noe med.
- Hvorfor Gilroy? - Francis måtte dessverre vekk.
Så vi overlot det til dere. Ikke noe personlig.
Jeg gir ikke opp.
Etter den siste tidens anklager fremsatt foran sannhetskommisjonen
er det med tungt hjerte at jeg har valgt å fratre mitt embete som minister
i en regjering jeg har kjempet lenge og hardt for å få på plass.
Det har vært et ekstremt vanskelig valg. Selv om jeg avviser anklagene,
har partiets troverdighet alltid vært viktigst.
Så jeg trer til side,
viss på at mine etterfølgere ikke vakler i kampen for et forent Irland.
Uten den kan landet aldri få fred.
Herr Gilroy! Vet du hvor Connor ligger begravd, herr Gilroy?
De siste ukene har visse hatt mot til å ta konsekvensene for sine handlinger.
Bombingen av kommisjonen viser at visse føler seg truet av det motet,
og gjør alt i sin makt for å undertrykke sannheten.
Men kommisjonen fortsetter dens søken etter sannheten, hvor ubekvem den enn er.
Ikke for å dvele ved fortiden,
men for at våre barn og barnebarn skal være fri fra denne fortiden.
Takk.
.:: Www.HoundDawgs.org::. .:: Newest NORDiC RETAiL!::.
Tekst: Nicolai Herzog